Vi är nästan hemma!
Då så. Tomater.
Såja. Allt klart?
Hoppa!
Ta några tomater.
Sätt igång.
Fick dem! Inte så illa, va?
Alle man på post!
Välkommen hem.
- Den kom! - Vad har du fått?
Jag ska visa dig.
Vad är det? Visa mig.
Öppna det.
Du kommer att bli stormförtjust.
Jag hoppas att du gillar den.
- En kostym. - Just precis.
- Du hatar den. - Det vore inte svårt.
Du kan inte klä dig sådär i Amerika.
Ännu ett skäl att stanna här.
Dra inte in mig i den diskussionen.
Jag tänker inte svinga i lianer på min smekmånad
och leta genom sängen efter ormar.
Jag hade tänkt göra annat också.
Jesse.
- Kom och visa. - Hellre dör jag.
Vilket du är farligt nära att göra.
- Urtjusig! - Jag ser inte klok ut.
Jag kvävs. Den är hälsovådlig.
Kom fram.
Fråga dem hur du ser ut.
Okej, grabbar. Hur ser jag ut?
Jaha, du! Det avgör saken.
Dumont!
- Dumont. - Agon.
- De följer efter mig. - Prata inte.
Jag är här. Vi tar hand om dig.
Förbannat!
Bär in honom.
Nej, Quatermain!
Är du skadad?
Kostymen.
Jag mår bara bra.
Quatermain? Är det du?
Jag är här.
Det är otroligt.
Jag var tvungen att ta mig ut.
Guld... på gatorna.
Swarma!
Gå till Swarma.
Är min bror i livet?
Robeson. Han...
- Försök. - Inte vårt fel.
Visste inte.
Jag vill inte dö.
Nej!
Låt honom vila.
Han har somnat.
Om han bara får vila ut kan han berätta om din bror.
Vilka var det han muttrade om - Hudson och Tremont?
Gamla vänner som valde äventyr före säkerhet,
redo att släppa allt för en legend.
De lämnade oss vid kung Salomons gruva.
De skulle leta efter en stad och en försvunnen vit stam.
Min bror tjatade om det i åratal.
Det var heltokigt.
Det är alldeles för farligt att ge sig i kast med myter.
- Han tröttnade väl på att tjata. - Hittade han nåt?
Kanske nåt hittade dem.
Du är arkeologen här.
Vad tror du om det här?
Det är av guld -
kanske ett minnesmynt.
Inskriften ser fenicisk ut.
Fenicisk?
Jag har aldrig sett nåt liknande. Var är det från?
Det låg bland Dumonts saker. Den här kniven -
vad tror du om den?
Mycket märkligt.
Solsymbolen är egyptisk,
men skriften fenicisk.
Detaljarbetet är avancerat.
Jag förstår mig inte på det.
Mannen som angrep mig bar den här symbolen.
Nog hittade de nåt.
Djävulens verk!
En sak är säker - han dog inte i feber.
Halla, Quatermain!
- Inte idag, tack. - Jag har fina krukor.
Man kan aldrig få nog av fina krukor.
- Jag tror inte det. - Var lite hygglig!
Sa illa ställt kan du inte ha det.
Köpman!
Jag köper krukan.
Köpman!
Vilket härligt tyg, va?
Vävt av engelska mästare. Sitter som gjutet.
Var fick du tag på den?
Från några lamukrigare, som ju föredrar halshuggning.
Tyvärr hade de inte nån större tur med dem.
En allvarlig miss av skräddaren.
Skjortan kommer att rädda livet på dig.
Du får fyra stycken mot fem kilo skinka och djurskinn.
- Men undvik lamukrigarna. - då vill jag ha information.
Jag letar efter Swarma.
Han som vet allt, ser allt och berättar allt - mot betalning.
Han kanske flyr hetluften därinne.
- Jag behöver inga varor. - Jag har en upplysning.
Quatermain vill prata med dig.
Om en död man och ett mynt. Vill du veta mer?
En trogen anhängare har berättat.
Vad kan jag säga? Stan är liten.
Men du kanske har mer detaljer.
En vän kom insnavande på Quatermains gård och talade om en stad av guld.
Han nämnde dig innan han mördades.
- Fort! - Betalningen, då?
Här. Skynda dig!
Swarma.
Kom in!
Har du sett ett sånt här förut?
Det är ett mynt.
Bravo.
Av guld. Din bror hörde om ett likadant.
Det tillhörde pastor Mackenzie och dess historia är sagolik.
- Hur fick han tag på det? - Det var för tre år sen.
En febrig man med klåda snubblade över hans tröskel.
Han bar på ett sånt mynt
och berättade om en stad långt bortom Lekanisera, gömd i bergen,
med gator och hustak av guld.
En vit folkstam härskade där. Det var väl feberyrande.
- Då hade min vän samma feber. - Såg han gatorna?
Han sa det. Beskrev du vägen dit för min bror?
Bara det jag visste. Sök upp Jalporlas murar.
Varsamma dess hemligheter. Hitta Djävulens hjärta,
där finns tecknen.
- Vilka praktiska resråd. - Tänker ni leta efter staden?
Jag tänker leta efter de mina. De kan behålla sitt guld.
Fånga.
Hej.
Skynda dig på för båten åker snart och du har inte packat.
Det finns ett gott skäl till det.
Jag tänker inte åka.
Min bror kan vara kvar därute. Jag måste leta efter honom.
- Var då? - Swarma berättade... på sätt och vis.
Vi bokade resan för ett halvår sen.
Mina föräldrar har skickat inbjudningarna. Vi har beställt mat.
Hur kan du tänka på smårätter?
Det var orättvist.
När tänker vi på oss?
Vi pratar om min bror och mina bästa vänner.
Och vad är jag?
De har varit borta så länge, och efter det som hände här...
- Det är vansinnigt. - Det är vad jag måste göra.
Dåså.
Och jag måste åka till Amerika.
Jag tycker inte att jag är oresonlig.
Tycker du det?
Klart jag inte är.
I ett förhållande måste man ge och ta.
Men jag bara ger och ger.
Förstår du vad jag menar, George?
Vad tycker du?
Jag borde nog köra.
Enligt ryktet ska vi färdas österut.
Jalporas ruiner sägs ligga nära floden Tana.
Det är just där kruxet ligger. För många rykten och för få fakta.
Så fasen heller! Halva Afrika har utforskats på det viset.
Ja. Och spillt blod.
Alldeles för många forskare återvänder aldrig.
Jag gav din bror utrustning förra året.
- Den får jag aldrig tillbaka. - Var inte så säker på det.
Jag ska få ihop en expedition - eller resa ensam.
Det tror jag om dig.
Du kommer att gå helt vilse.
Men, visst. Vi försöker köpa lite hjälp åt dig.
Visst har vi planerat resan i månader.
Det talar emot honom.
Men är inte hans omtanke för familjen ett attraktivt drag?
För tusan, George!
Han behöver mig. Han klarar sig inte alls utan mig.
Vad sägs om att utforska Östafrika?
Östafrika. Det blir härligt.
Vi ger oss av imorgon.
Kanske nästa gång.
Valet står mellan Wamusafolket som rånar dig,
Tumatafolket som överger dig
och Mapåkierna som äter upp dig.
Med såna utsikter behöver jag inte oroa mig för att gå vilse.
Store hövding!
Du elefantjägare och lejonätare, både skicklig och vaksam,
modig och snabb, vars skott aldrig missar.
Grip min hand och håll den in i döden. Quatermain!
Det är jag.
Är jag en främling?
Umslopogaas och Plågaren.
Jag förstår poängen. Kul att se dig med.
Du är långt hemifrån.
Jag är högättad - av kungligt blod.
Jag är en vandrare. Jag äger inget utom min yxa.
Och varför är du här?
Jag försöker ordna en expedition till Östafrika,
men jag är den enda dum nog att vilja resa.
De lever i rädsla, men inte jag.
Låt slaget falla och blodet flöda rött.
Jag färdas med fem askarier som jag har starkt inflytande över.
Du har din expeditionsgrupp.
Quatermain.
Se upp! Han är blodtörstig.
Och har fem askarier som lyder hans bud.
Tack.
Ser man på.
Jag har inte kunnat släppa tanken på dig och ditt sökande.
Jag skulle inte få nån ro om du åtog dig farorna ensam
när det är jag som vet legendens hemligheter.
- Du vill alltså följa med. - Inte alls!
Jag vill inte, men färden följer legenderna.
De höljs i ett mystiskt dunkel som jag ödmjukt kan skingra.
Och jag som trodde att vi skulle utforska Afrika.
En mystisk upplevelse väntar oss.
- Det är inte möjligt! - Jodå.
Det där skriket känner jag igen.
På dem! Anfall!
Du, snygging.
Quatermain!
Tog du av åt fel håll? Amerika ligger 1000 mil ditåt.
- Skoj att se dig med. - Jag är överraskad, det är allt.
Vi kan gifta oss när som helst.
Just nu borde jag vara hos dig.
Du sa själv hur farligt det var.
- Förmaningar skrämmer mig inte. - Jag är rädd om dig.
Jag tänker inte sitta hemma och oroa mig.
- Jesse. - Snälla du, be mig inte göra det.
- Jesse. - Jag hör inte på.
Jalporas murar.
Bravo. Ett tag trodde jag vi var på väg till Cleveland.
Bara en dåre ifrågasätter min visdom.
En blind apa kan också hitta en banan.
Vänta.
Jalporas väktare.
Rätt ruskigt.
Jag kanske borde vänta och meditera.
Här finns rastlösa själar.
Vad har murarna för syfte?
Det kan vara religiöst.
De hör inte hemma här.
Stenarna har färdats hundratals mil.
Guld.
En gyllene sol över en brinnande flod.
Var det nån som sa "guld"?
- Finns det en flod i närheten? - Tana.
Kan den leda oss till en gyllene sol?
Eller en gyllene stad.
En gud måste vara sur på oss.
Det är Hudson.
Nu är det kört, va? Nu dör vi.
Knuffa in stenen!
Knuffa in den!
Akta benen!
Hur gick det?
Legenden varnade för det här,
marken som slukar inkräktare.
Den gyllene globen som lockar ödet.
Och så skedde det.
Vad är det där?
- En eshowe. - I krigsmundering.
Det där lät inte vänligt.
Han vill ha dig i utbyte mot fri passage.
Kan vi inte köpslå om nåt annat?
Jag ska försöka.
Måste du reta upp honom?
Umslopogaas förstår inte varför han inte föredrar tekokaren.
Himmel!
- Var avskedet vänskapligt? - Han dödar oss inatt.
- Ska vi vända om? - Det är för sent nu.
Vi fortsätter tills det blir mörkt.
Eshowerna skyddar sitt område. Vi måste komma förbi dem.
Ro, Swarma! Jesse, ladda om.
Doppa ner den i vattnet.
Jag är en from och fredlig man!
Hoppas att du slipper använda den här då.
Varför?
Nej! Snälla!
Kom vi förbi dem?
Inte riktigt.
Herregud!
Ta fram dynamiten!
Fort!
Vad är det?
De tror att jag är en djävul.
Kom igen.
- Har de gett upp? - För stunden.
Vi får se hur länge djävulen skrämmer dem.
Titta!
Håll i er!
Jag har dött.
Varför lyssnade jag inte på varningarna?
Måste jag dela skuggriket med en sån gnällspik?
Jag beklagar, men jag tror att vi lever.
Och vi har förlorat en askari till.
- Så hett det är. - Vi åker mot Djävulens hjärta.
Tack för de uppmuntrande orden.
Vattnet är också hett. Är vi på väg mot en vulkan?
Nej, bara Djävulens hjärta.
Vad gör vi nu?
Paddla bakåt!
Till höger!
Paddla!
På höger sida!
- Nu kan det vara kört. - Härligt.
Förlåt mig.
Var är vi?
Vi måste ha hamnat i ett förmak.
- Hur gick det? - Jag vet inte.
Jag klarar mig.
- Vad gör vi nu? - Vi vet inte.
Swarma har slut på legender.
Jag har hittat inskrifter.
De är mycket nötta, men de verkar vara från trakten.
Det står nåt på franska runt hörnet.
Och så de här.
- Det är feniciska. - Vad står det?
"Fenicier talar om ett gyllene tempel."
Hör du mig? Gick det bra?
Uppenbarligen inte eftersom jag sögs ner i ett jäkla hål!
Det gick bra.
Ta emot lyktan och se efter var du är. Knyt repet runt midjan.
Jag vet var jag är,
bara hjälp mig härifrån.
Guld. Det finns guldtackor härnere.
Jag kanske borde hjälpa henne. Guld kan vara hemskt tungt.
Hur är det med dig?
- Jag kommer ner. - Här ligger en massa lik!
- Hur gick det? - Det är bra med oss.
Men inte för de andra härnere. Det är rena kyrkogården.
Åh, nej.
- Är det din? - Nej. Det är Tremont.
Vi får hålla modet uppe.
Att dö såhär är nåt vi måste acceptera.
Det är priset vi betalar för vara äventyrliga liv.
Hiva upp henne.
Vad står på däruppe?
Skynda dig!
Vi måste ge oss av.
Jag är inte svårbedd.
Tunneln kanske fortsätter under den försvunna staden.
Om den inte slutar här.
Håll er undan.
Vi har inget val.
- Jag vill inte göra det här. - Hoppa! Du klarar det.
Skärp dig nu, Swarma.
Aldrig i mitt liv har jag varit så frestad.
- Det börjar bli varmt. - Vi måste vara nära vulkanerna.
Jag hör andetag.
Jag kan inte höra nåt.
Ställ er mot väggen.
- Vi går uppåt. - Hela resan är en uppförsbacke.
Luften känns svalare nu.
Det kommer framifrån.
- Låt bli det där. - Vadå?
Rör inte mitt ansikte.
Håll i turbanen, kompis. Det var inte jag.
Inte jag heller. Det blåser friskare. Jesse, tänd en tändsticka.
Bra gjort!
Titta! Staden av guld. Den finns!
Jag har sett mycket i mitt liv, men inget går upp mot det här.
Jag hoppas att Robeson är där.
Swarma ber att infödingarna är fredliga.
Mackenzie hade rätt om den försvunna staden.
Jag undrar om han hade rätt om folkstammen också.
Ta det lugnt. Vänta på mig.
Raska på, Swarma.
- Det är otroligt. - Titta på portarna!
- Ett stolt folk. - Och lite vräkiga.
Titta!
Den vita folkstammen finns.
Varje upptäckt bevisar legenden. Jag förundras över mig själv.
De kanske inte delar vår entusiasm. Jag går och ser efter.
Med Swarma.
Men...
Vilken tapperhet.
Jag höll mig undan så att jag inte avbröt hjältedådet.
Åh, nej!
Se vad din idiotiska barbarism har lett till? Nu är vi dödens!
De verkar fredliga.
- De är så tillitsfulla. - De har inte mött Swarma än.
Till oss?
- Den är tung. - Allan!
Robeson.
Hej, lillebror!
Så Dumont kom alltså fram. Vad gör du här?
Vi råkade vara i närheten. Vad menar du?
Ursäkta mig. Hej.
Jag heter Jesse Huston, och vi kunde ha varit på smekmånad nu.
Umslopogaas, den store krigaren.
Det finns guld överallt.
Och trots allt guld är de inte beväpnade.
Det är underbart... Att se en sån fredlighet.
Frid och ro gör en helig man gott.
- Swarma är vår andlige ledare. - Han är en skenhelig hycklare.
Får jag dräpa honom?
Kom.
Japanskan kom alltså till nytta.
Jag berättade att du är min bror. Hur är det med Dumont?
Han är död. Jag är glad att du mår bra.
Han är det enda otrevliga här.
- Vad händer nu? - Det där är Agon, översteprästen.
Ni vanhelgade deras religion.
- Vi har precis kommit. - Ni dödade ett heligt lejon.
Vi räddade ett barn från att bli uppätet.
Nej. gå med dem.
Första intrycket kan vara så fel.
Och jag som började gilla dem.
Måste du förolämpa alla?
Sorais.
Hon och hennes syster Nyleptha delar på drottningstyret.
Nyleptha.
Folket älskar Nyleptha, men de är rädda för Agon.
Jag litar inte på ett folk som styrs av kvinnor,
för precis som hos kvinnor blir deras vänner lätt fiender.
Pass på. Jag har lärt dem engelska.
Vem av er ska dö för er synd?
Jag?
Men...
Jag är som du, en präst.
En man som respekterar andras tro.
Jag beundrar den vördnadsvärde...
Vid allt som är heligt! Nån driver med mig.
Det var vilden.
Han gömde guldet i mina kläder för att skämma ut mig inför er.
Det klarar du så bra själv.
Och jag klyver din skalle om du fortsätter med offertalet.
Håll i dig!
Dra upp mig!
Allan!
Snyggt knep! Han tror att du är en gud eller djävul.
- Är ni gudar eller djävlar? - Ingetdera.
Vi kom hit för att hitta min bror.
Var han försvunnen?
Jag måste be om ursäkt.
Agon intresserar sig mer för makt och guld än för templet.
Ni måste vara trötta. Vila nu, och samla nya krafter.
Gå med dem. De hjälper er.
Och förresten...
- Snygg skjorta. - Akta så att du inte avslöjar mig.
Det här var ett paradis tills Agon dök upp.
Han var en slavhandlare som sålde vapen till eshowerna.
- De förde hit honom. - Hur blev han överstepräst?
Han utnyttjade människors fruktan.
Han har skapat en kult runt slaveri och människooffer.
Vad händer med guldet?
Eshowerna smugglar ut det åt honom.
- Straffet för upptäckt är döden. - Men kom hem med oss, då.
Jag älskar det här folket.
- Är Nyleptha en fiende? - Hon kämpar mot dem.
- Välkommen. - Tack, Ers Majestät.
Halla?
Vad är det som händer?
Beundrar du guldstatyn?
Den är imponerande. Mycket realistiskt.
Självklart. Du mötte honom i templet.
Ett offer för Quatermains trolldom.
Han var en trogen vakt och nu är han en vacker staty.
Är alla statyerna?
De brukade skulpteras för hand, men konstnärlighet tar tid.
Jag har ökat effektiviteten.
- Det beundrar jag. - Och du beundrar guldet.
Guldet?
Det gör kloka män till dårar.
Men du är mycket vis.
Jag är ödmjuk, ja, men vis.
Du känner till hemligheten bakom Quatermains krafter.
Är han en gud eller en ond ande?
Quatermain? Han är inte mer gud än jag...
Alltså, jag är mer gud än han.
Mina krafter är större.
Quatermain har fört hit ondskan.
Sorais syster kan inte stoppa den.
Men lär oss hemligheterna så gör vi det.
Hemligheter till mig...
Guld till dig.
- Hejsan! - Du håller verkligen av folket.
Se dig runt. De har levt fredligt i århundraden.
Var finns det i vår moderna värld?
I Cleveland?
De har skapat ett härligt liv.
Det skulle ta en livstid att studera.
- Vem är det? - Nasta.
Han har en liten armé som vaktar stans gräns.
Han vill kolla in konkurrensen.
Han skulle sluka dig hel.
Hur lär man sig det knepet?
Här är chansen att ta reda på det.
Jaså?
Nej.
Jag har lite ont i huvudet.
Alla måste hålla sig undan.
Min dumma, dumma gås.
Nu är du inflytelserik. Om du vill hjälpa oss, gör det nu.
Jag har berättat att du ska förstöra offeraltaret.
Agon har ställt dit det. Bara en gud kan ta bort det.
Så går det när man skryter.
Du slog sönder stenbänken. Gör samma sak nu.
Gärna.
Några förslag? Dynamiten är slut.
Säg: "ta na reja". Det betyder "inga fler offer".
Är du nöjd nu? Lek inte med vapen.
Min trolldom!
Jag kan inte jobba med honom. Han är omöjlig.
Han lyssnar inte, han är bakom flötet
och han luktar illa.
- Jag förklarar det för honom. - Men...
Han är väl stridslysten. Det är mycket beundransvärt.
Mycket beundransvärt.
Varna honom att jag är väldigt arg.
Han ska strida med oss.
Han blir nervös av djävulskonst, men jag sa att du stulit den.
Att du är en vän.
- Vi är deras enda hopp. - Vi måste försöka hjälpa dem.
- Var är resten av vapnen? - Det här är allt som finns.
Vi måste tänka ut nåt snabbt. Finns det tyngre metaller?
Vi har ju guldet.
Jag är ingen krigare, så du kan ge mig guldet nu.
Ge mig bara några bärare så kan jag återvända hem och sprida dina läror.
Förklara det för krigarna som väntar på din ledsagning!
Ska jag inte stanna här och hålla utkik?
Vi har guld för massor med vapen.
Vi kan hålla stånd i flera veckor.
Jag vet att det är tungt, men skynda på.
Fort! Kom igen.
Halva gruppen där. Resten följer med mig.
Upp på muren så fort ni kan.
- Det är eshowerna! - Vad säger jag till dem?
- Se starka ut, annars knäcks moralen. - Visst.
Så fort knäna slutar att skaka.
Välkomna!
Vem vill vara först att smaka på stålet?
Inte än!
Nu!
Måste ni förstöra guldet?
Se till att alla tar sig till templet!
- Jag säkrar trapporna. - Våra liv är i dina händer.
Jag, slaktaren, den snabbfotade.
Jag, Umslopogaas, yxmästare,
kungaättling, vargman.
Jag utmanar dem.
Jag inväntar dem.
Ge mig yxan!
Yxan!
Oroa dig inte. Han har allt under kontroll.
Vi har en räkning att göra upp.
Ja, det gick ju smidigt och bra.
Bakom dig!
Jag flydde. Jag led helveteskval för att nå hit.
Snälla... Vatten.
Ge mig vatten.
Det var inte snällt gjort.
Först nu känner jag att striden är över.
Visst passar platsen en hjälte?
Kanske det, men jag vill pröva på nåt annat.
Ett nytt äventyr kanske?
Översatt av Visiontext: Ingrid Tonkin
SV